Даниил Хармс
Един среден на ръст господин…

Превод от руски: Ася Григорова, 2001

chitanka.info

Един среден на ръст господин с камъче в окото се приближи до вратата на магазинчето за цигари и спря. Черните му лакирани обувки блестяха на каменното стъпало пред магазинчето. Върховете на обувките му бяха насочени към вътрешността му. Още две крачки, и господинът щеше да се скрие зад вратата. Но кой знае защо, той като че нарочно се забави, за да подложи главата си под тухлата, падаща от покрива. Господинът дори си свали шапката, оголвайки плешивия си череп, и по тоя начин тухлата го удари право по голата глава, продупчи черепа и потъна в мозъка му. Господинът не падна. Не, той само залитна от страшния удар, извади от джоба си кърпичка, изтри си лицето, омазано с окървавен мозък, и като се обърна към моментално събралата се тълпа, рече: „Не се тревожете, господа, вече съм свикнал. Нали виждате, от дясното ми око стърчи камъче. Веднъж ми се случи и това. Вече съм кален. Вече ми е все тая!“ При тези думи господинът си сложи шапката и се запъти нанякъде, като остави смутената тълпа в пълно недоумение.

(1939–1940)

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.